Čudesna sudbina: Jovana našli posle 30 godina u Dalmaciji - svaki dan uz Bibliju i vratio se Mrkan
18:29 26.02.2023 (Osveženo: 20:11 26.02.2023)
© Sputnjiku ustupio Božo SušaJovan Korolija kaže da je Sveto Pismo pročitao milion puta
![Jovan Korolija kaže da je Sveto Pismo pročitao milion puta Jovan Korolija kaže da je Sveto Pismo pročitao milion puta - Sputnik Srbija, 1920, 26.02.2023](https://cdn1.img.sputnikportal.rs/img/07e7/02/1a/1151527778_0:96:1242:795_1920x0_80_0_0_30edf72a70b702bb750789d41c1856d6.jpg)
© Sputnjiku ustupio Božo Suša
Pratite nas
„Ovu sam knjigu milion puta pročitao“, reče 91- godišnji Jovan Korolija držeći Sveto Pismo. Kada su ga pronašli u kamenoj kući, samog na kraju sveta, bez hrane, vode, struje, u dalmatinskoj Bukovici, ništa tražio ništa. Osim ovna Mrkana. Ljudi su ga razočarali, pobegao je, bez njih živi šest decenija. Ali priča o Jovanu dokazuje da Ljudi još ima.
Malo je Srba ostalo na velikoj zaravni dalmatinske Bukovice koju leti nemilosrdno prži sunce, a zimi kiše spiraju i oblikuju kamenje i sitno rastinje, kao što su vekovima oblikovale oštra lica i karaktere stasitih ljudi koji ovde žive.
Jovan nije hteo dalje od rodnog praga
U zaseoku Korolije, kod sela Ivoševci, nedaleko od Kistanja svega je nekoliko staraca koji nisu hteli da napuste rodni prag i od bure se sklone u Srbiju, kod dece u neko beogradsko ili novosadsko predgrađe.
Na osami u, kako se u ovom kraju kaže, kršu, u šikari, povratnik Božo Šuša pronašao je Jovana. U hladnoći kamene kućice bio je sklupčan ispod pokrivača. Na starom metalnom krevetu. Bez struje, drva, hrane, vode.
„Znao sam da nema nikog svog, jedva smo se sporazumeli. Kao mali preležao je meningitis, teško govori, ali sam razumeo šta mu treba. To nije trebalo ni da mi govori, ne treba mu gužva, treba mu mir i samo ono osnovno, da preživi, da živi kako je navikao“, svedoči nam Šuša.
© Sputnik
Nekada je Jovan bio bogat, imao je sedamdeset ovaca, s njima je i poslednji rat dočekao. S njima je dočekao i „Oluju“. Vojska ga nije dirala, ali onda su došli psi rata, molio je, da mu makar ovna Mrkana i nekoliko ovaca ostave. Sve su odneli.
Sam sa nekoliko ovaca
Gotovo trideset godina posle, naš sagovornik ga je zatekao sa nekoliko ovaca koje je u međuvremenu teškom mukom nabavio. Kako, ne zna se, izbegavao je ljude, izgubio je davno veru u njih, zato se i osamio.
„Izgledao je kao pustinjak. Kada sam video kako se ophodi prema svom skromnom stadu, znao sam da mu je duša još živa. Jovan se nikada ne smeje, ali videla se neka iskra radosti u oku. Nisu naši stari slučajno stoku zvali „blagom“. To je jedino blago koje je Jovan ikada imao“.
Stiže pomoć sa svih strana
U Bukovici nema puno naroda, ali ima interneta i želje da se pomogne. Apel našeg sagovornika na društvenoj mreži podigao je na noge, ne samo Kistanjce koji su se vratili u svoje mesto pored drevnog manastira Krka, već svuda po svetu.
© Foto : Sputnjiku ustupio Božo SušaSuša je pastira pronašao u nehumanim uslovima, bez hrane i vode.
![Suša je pastira pronašao u nehumanim uslovima, bez hrane i vode. Suša je pastira pronašao u nehumanim uslovima, bez hrane i vode. - Sputnik Srbija, 1920, 26.02.2023](https://cdn1.img.sputnikportal.rs/img/07e7/02/1a/1151527958_0:0:960:720_1920x0_80_0_0_055aa60fa470eba91d9e333d2b765933.jpg)
Suša je pastira pronašao u nehumanim uslovima, bez hrane i vode.
© Foto : Sputnjiku ustupio Božo Suša
Mora mnogo da se radi u kršnoj Bukovici da bi se živelo, ali svi su našli vremena, i novca, da pomognu. Kućica ovog pastira dobila je novi prozor, stigle su zalihe hrane, čista odeća za Jovana, i legao je konačno u čisto.
Meštani su dovezli i hranu za stoku, stigla su velika spremišta u kojima će im Jovan čuvati vodu, a onda i najveća radost, nekoliko ovaca, ali i ispunjenje sna - ovan Mrkan.
„Gužva je bila, svi smo se radovali, ali sam video da Jovan jedva čeka da odemo, da se ispriča s njim. Tepao mu je. Mrkan mu je, iako se ne poznaju, bliži od svih nas. Tada sam bio siguran, ovo je sve što treba da uradimo za ovog čoveka. Kada bi mu pružili ono što mi nazivamo normalnim uslovima za život, kada bi ga premestili u starački dom, verujem da ne bi živeo više od tri dana“, kaže jedan od Jovanovih dobročinitelja.
Sijalica donela i osmeh
On obilazi pastira više od tri meseca, pre neki dan prvi put je video osmeh na njegovom kamenom isklesanom licu. Nasmejao se sijalici.
Lokalno udruženje „Žene kosovske doline“ na Jovanovu kuću montiralo je solarni panel. Dovoljno da uveče radi ono što, pored „blaga“ najviše voli, da čita.
© Foto : Sputnjiku ustupio Božo SušaPraznik - Dan kada je stigao Mrkan.
![Praznik - Dan kada je stigao Mrkan. Praznik - Dan kada je stigao Mrkan. - Sputnik Srbija, 1920, 26.02.2023](https://cdn1.img.sputnikportal.rs/img/07e7/02/1a/1151528128_0:0:716:580_1920x0_80_0_0_248af16375f8a626ab923cd3a1b93305.jpg)
Praznik - Dan kada je stigao Mrkan.
© Foto : Sputnjiku ustupio Božo Suša
Naš sagovornik sada četiri puta nedeljno ovom isposniku odnosi kuvani obrok. U akciju pomoći uključio se i posleratni novi komšija, iz Janjeva na Kosovu i Metohiji doseljen u Kistanje. On hranu dovozi iz Knina, iz narodne kuhinje, a Božo je na biciklu odnosi u Jovanovu kućicu na kraju sveta.
Obrijan dočekuje goste
Prozbore po koju, naš sagovornik, kaže, sada već dobro razume Jovanov nemušti jezik. Čak mu je i Sveto Pismo Novoga zaveta čitao, bez naočara.
„Korolije su i umetničke duše, bunar i kamenicu iz koje stoka pije kišnicu, koju bi svaki muzej poželo, isklesao je njegov otac Obrad. A Jovan voli da čita. Bibliju je, kaže, pročitao milion puta, jer samo nju ima. Odneo sam mu Narodne junačke pesme, jer često spominje Kraljevića Marka i Ženidbu Dušanovu pominje. I raspad Jugoslavije, i takvo sam mu štivo odneo“, kaže nam Šuša.
On dodaje da je ovaj neobični gorštak, od kada je dobio pomoć, uvek obrijan. Drugi čovek, dočekuje ga sređen.
„To mi daje nadu da smo mu vratili malo vere u ljude, ali sada ćemo ga ostaviti, da svoje poslednje ovozemaljske dane provede u toplom, tepajući Mrkanu“.
© Foto : Sputnjiku ustupio Božo SušaDobio je i velike spremnike za vodu, to je za Jovanove ovce, najveće blago, dragoceno.
![Dobio je i velike spremnike za vodu, to je za Jovanove ovce, najveće blago, dragoceno. Dobio je i velike spremnike za vodu, to je za Jovanove ovce, najveće blago, dragoceno. - Sputnik Srbija, 1920, 26.02.2023](https://cdn1.img.sputnikportal.rs/img/07e7/02/1a/1151532410_0:0:720:578_1920x0_80_0_0_fb859a216650b958e3f6f6e558826ee4.jpg)
Dobio je i velike spremnike za vodu, to je za Jovanove ovce, najveće blago, dragoceno.
© Foto : Sputnjiku ustupio Božo Suša